IP/09/842 Брюксел, 28 май 2009 г. Комисията предлага действия за оптимизиране на стандартите относно предлагане на пазара на храни и напитки и на схемите за отбелязване на тяхното качество Необходимо е да бъдат предприети действия за подобряване на информацията относно качеството на селскостопанските продукти, за да се възстанови връзката между земеделските стопани и потребителите. Схемите за отбелязване на качеството върху етикетите трябва да позволяват на гражданите да ги разчитат и разбират по-лесно, като политиката на ЕС в тази област е необходимо по-голямо съответствие. Това са основните препоръки в приетото днес съобщение на Европейската комисия относно политиката за качеството на селскостопанските продукти. Земеделските стопани в ЕС отговарят на някои от най-строгите изисквания в целия свят относно защитата на околната среда, хуманното отношение към животните и използването на пестициди и ветеринарни лекарствени средства. Освен това те прилагат своите знания и умения, за да придадат на своите продукти индивидуални качества, които създават допълнителна стойност. Получават ли обаче земеделските стопани заслуженото за положените от тях усилия? Разполагат ли потребителите с вярна информация за характеристиките на продукта и особеностите на земеделското производство. „Селскостопанският и хранителният сектор на ЕС заслужено се ползва с репутация за най-високо качество благодарение на десетилетия, дори векове на стремеж да се произвежда най-доброто“, заяви Мариан Фишер Боел, комисар за селското стопанство и развитието на селските райони. „Днешните стопани трябва да съхранят тази репутация, за да запазят конкурентоспособността си. Те трябва по-добре да информират потребителите относно качествата на своите продукти. ЕС е готов да подпомогне техните усилия. Ние разполагаме със златна възможност да внесем повече съответствие и опростеност в различните схеми за етикетиране и сертифициране.“ В съобщението Комисията предлага по-специално: да се разшири етикетирането, така че да посочва мястото където е отгледан селскостопанският продукт, да се определи приложимостта на специфични запазени термини за „продукт на планинско земеделие“ и „традиционен продукт“. Последното може да замести съществуващата система за гарантирани традиционни специалитети, да се създаде уникален регистър за всички географски указания (за вина, алкохолни напитки и селскостопански и хранителни продукти), като се запазят особеностите на всяка система, да се подобри единният пазар за продукти, които са част от схемите за етикетиране, по-специално за биологичните продукти. да се подобри международната защита за географските указания и да се допринесе за разработване на международни критерии за стандарти за предлагане на пазара и за стандарти за биологични продукти, да се развият насоки за прилагане на „добри практики“ при частните схеми за сертифициране, за да се намали възможността от объркване сред потребителите и да се намалят бюрократичните пречки за стопаните. История на досието За изготвяне на съобщението бяха използвани 560 мнения, получени в отговор на Зелената книга на Комисията за качеството на селскостопанските продукти от октомври 2008, както и приносът на конференцията на високо равнище, организирана от Чешкото председателство през март 2009 г. Стандартите за предлагане на селскостопански продукти и директивите в областта на селското стопанство имат ключова роля за създаването на условия за честна търговия и избягване на измами по отношение на потребителите относно качеството на продукта. Те гарантират основни характеристики на продукта (кой продукт може да се нарича „масло“?); класификацията на продукта (каква е минималното съдържание на масленост в „полуобезмаслено мляко“?); определенията на „запазени“ термини, добавящи стойност (кой продукт отговаря на изискванията за „студено пресовано“ маслиново масло?) и определят изискванията за отбелязване на етикета на произхода или мястото на отглеждане на продукта. Чрез схемите за географски указания се насърчава високо качествената селскостопанска продукция, защитават се ценни продуктови имена от злоупотреба с тях и имитацията им и се подпомагат потребителите, като им се предоставя информация за специфичния характер на продукта. Досега са регистрирани около 3000 наименования на вина, алкохолни напитки и селскостопански и хранителни продукти. Чрез гарантираните традиционни специалитети ( ГТС ) се изтъква традиционният характер, типичен за състава на продукта или за средствата за неговото производство. Само 20 наименования са регистрирани в съществуващата схема. Биологично земеделие: Комисията иска да преустанови пречките пред търговията в единния пазар, причинени от различните национални стандарти. Новото лого за биологични продукти, което е в процес на разработване (вж. IP/09/640 ) и което ще бъде задължително за продукти на ЕС от 1 юли 2010 г., следва да подпомогне този процес. Схеми за сертифициране: Частните и националните схеми за сертифициране осигуряват гаранция, че са спазени някои изисквания за продукта или за метода на неговото производство, както е посочено в спецификацията. Въпреки наличието на някои проблеми (напр. опасност за единния пазар, евентуално объркване сред потребителите и дублиращи се схеми) заинтересованите страни вземат необходимите стъпки за тяхното разрешаване, поради което на този етап Комисията смята, че не съществува необходимост от законодателство в тази област. http://ec.europa.eu/agriculture/quality/policy/communication_en.htm