IP/09/842 Briuselis, 2009 m. gegužės 28 d. Maistas ir gėrimai. Komisija siūlo imtis veiksmų, kad būtų kuo geriau išnaudojamos prekybos ir kokybės sistemų galimybės Reikia imtis veiksmų, kad būtų geriau informuojama apie žemės ūkio produktų savybes ir taip atkuriami ūkininkų ir vartotojų ryšiai. Be to, būtina užtikrinti, kad žymėjimo kokybės ženklu sistemos būtų lengvesnės naudoti ir suprantamesnės žmonėms, o ES politika būtų nuoseklesnė. Tokios svarbiausios rekomendacijos išdėstytos šiandien priimtame Europos Komisijos komunikate dėl žemės ūkio produktų kokybės politikos. ES ūkininkams keliami aplinkosaugos, gyvūnų gerovės, pesticidų ir veterinarinių vaistų naudojimo reikalavimai yra vieni griežčiausių pasaulyje. Be to, pasitelkę patirtį ir sugebėjimus ūkininkai suteikia produktams išskirtinių savybių, dėl kurių jų vertė padidėja. Tačiau ar ūkininkų darbas tinkamai atlyginamas? Ar vartotojai gauna tikslią informaciją apie produktų savybes ir ūkininkavimo būdus? „ES žemės ūkio produktų sektoriaus atstovai garsėja gera reputacija, įgyta dešimtmečius ar net šimtmečius siekiant kuo aukštesnės kokybės, – sakė už žemės ūkį ir kaimo plėtrą atsakinga ES Komisijos narė Marianna Fischer Boel. – Mūsų ūkininkai turi pasinaudoti šia reputacija, kad išliktų konkurencingi. Reikia geriau informuoti vartotojus apie jų produktų savybes. ES nori jiems padėti. Turime puikią progą pasirūpinti, kad įvairios ES šalių ženklinimo ir sertifikavimo sistemos taptų nuoseklesnės ir paprastesnės.“ Komunikate Komisija visų pirma siūlo: etiketėse dažniau nurodyti žemės ūkio produkto kilmės vietą; išnagrinėti galimybę nustatyti tam tikrus neprivalomus terminus, kurie būtų vartojami kalnuose pagamintiems produktams ir tradiciniams produktams apibūdinti. Terminu „tradicinis produktas“ būtų galima pakeisti dabar vartojamą terminą „garantuotas tradicinis gaminys“; sukurti vieną visų geografinių nuorodų registrą (vyno, alkoholinių gėrimų, žemės ūkio ir maisto produktų), išsaugant kiekvienos sistemos savitumą; gerinti bendrąją produktų, kuriems taikomos ženklinimo sistemos, visų pirma ekologiškų produktų, rinką; gerinti tarptautinę geografinių nuorodų apsaugą ir padėti rengti tarptautines prekybos standartų ir ekologiškų produktų normas; rengti privačioms sertifikavimo sistemoms skirtas gerosios patirties gaires, kurios padėtų sumažinti galimą vartotojų klaidinimo pavojų ir ūkininkams tenkančią administracinę naštą. Pagrindiniai faktai Rengiant komunikatą išanalizuota 560 atsiliepimų apie Komisijos žaliąją knygą dėl žemės ūkio produktų kokybės, gautų nuo 2008 m. spalio mėn., ir atsižvelgta į aukšto lygio konferencijos, kurią 2009 m. kovo mėn. surengė ES pirmininkaujanti Čekija, rezultatus. Žemės ūkio prekybos standartai ir direktyvos labai svarbios, siekiant užtikrinti sąžiningą prekybą ir išvengti klaidinančios informacijos apie produktų savybes teikimo vartotojams. Pagal juos nustatoma pagrindinė produktų tapatybė (ką galima vadinti sviestu?), produktų klasifikacija (koks yra mažiausias „pusiau nugriebto pieno“ riebalų kiekis?), pridėtinės vertės suteikiančių „nustatytųjų“ terminų apibrėžtys (ką galima pavadinti „šalto spaudimo“ alyvuogių aliejumi?) ir etiketėse nurodomai kilmės arba ūkininkavimo vietai taikomi reikalavimai. Geografinių nuorodų sistemos padeda skatinti aukštos kokybės žemės ūkio produktų gamybą, saugoti vertingus produktų pavadinimus nuo netinkamo naudojimo ir imitavimo, teikti vartotojams informaciją apie ypatingas produktų savybes. Užregistruota apie 3000 vyno, alkoholinių gėrimų ir žemės ūkio bei maisto produktų pavadinimų. Kokybės ženklu TSG (garantuotas tradicinis gaminys) žymimos tradicinės sudėties arba naudojant tradicines gamybos priemones pagaminti produktai. Naudojant šią sistemą užregistruota tik 20 gaminių pavadinimų. Ekologinis ūkininkavimas . Komisija nori, kad skirtingi nacionaliniai standartai nebetrukdytų prekybai bendrojoje rinkoje. Siekti šio tikslo turėtų padėti šiuo metu kuriamas naujas ekologinis logotipas (žr. IP/09/640 ), kuris nuo 2010 m. liepos 1 d. bus privalomas ženklinant ES produktus. Sertifikavimo sistemos . Privačios ir nacionalinės sertifikavimo sistemos padeda užtikrinti, kad būtų išsaugomi tam tikri specifikacijoje nurodyti produkto arba jo gamybos būdų aspektai. Nors ir yra kai kurių problemų (pvz., grėsmė bendrajai rinkai, galimas vartotojų klaidinimas ir sistemų dubliavimas), suinteresuotosios šalys jau imasi šių problemų sprendimo veiksmų. Todėl Komisija mano, kad kol kas priimti naujų teisės aktų šioje srityje nebūtina. http://ec.europa.eu/agriculture/quality/policy/communication_en.htm