IP/09/ 1552 Bruxelles, den 21. oktober 2009 En fælles, mere retfærdig asylprocedure med henblik på en ensartet status i EU - International beskyttelse: sidste hånd på værket Kommissionen har i dag vedtaget et forslag til ændring af de to eksisterende retsakter vedrørende den fælleseuropæiske asylordning (direktivet om betingelser for tildeling af international beskyttelse og direktivet om asylprocedurer). Disse ændringer afspejler de forslag, som Kommissionen fremlagde i december 2008 og 2009 til gennemførelse af Haag-programmet og planen for asylpolitik: direktivet om modtagelsesforhold for asylansøgere, Dublin-forordningen, Eurodac-forordningen, forordningen om den europæiske asylstøttemyndighed og det fælles EU-genbosættelsesprogram 1 . Formålet med de planlagte foranstaltninger er at sikre ofre for forfølgelser en bedre beskyttelse, således som Det Europæiske Råd har opfordret til i den europæiske pagt om indvandring og asyl. Det forventes også, at forslagene vil sikre en bedre overensstemmelse mellem EU's forskellige asylretsakter, forenkle og konsolidere de materielle og proceduremæssige standarder i EU's forskellige stater og dermed bidrage til forebyggelse af svig og en mere effektiv asylproces. Jacques Barrot, der er næstformand i Kommissionen med ansvar for frihed, sikkerhed og retsanliggender, udtalte følgende: "Kommissionen har i dag lagt sidste hånd på værket i forbindelse med opbygningen af en fælleseuropæisk asylordning. Der er gennem de seneste år gjort store fremskridt i implementeringen af fælles standarder, omend der stadig er store forskelle medlemsstaterne imellem. Med disse forslag fra Kommissionen tages der et stort skridt fremad i retning af bedre beskyttelsesstandarder, mere ensartede rammebetingelser, samt en bedre systemeffektivitet og ‑overensstemmelse. Direktivet om betingelser for tildeling af international beskyttelse Formålet med forslaget er bl.a. : at afklare visse retsbegreber, der anvendes ved formuleringen af begrundelsen for beskyttelse, såsom "aktører, der yder beskyttelse", "national beskyttelse" og "tilhørsforhold til en given social gruppe". Til eksempel kan nævnes, at kønsrelaterede problemer i højere grad vil indgå i overvejelserne ved behandlingen af ansøgninger. Med udgangspunkt i denne afklaring vil de nationale myndigheder kunne føre en strammere kurs i deres brug af kriterierne og hurtigere kunne konstatere, hvem der har behov for beskyttelse og hvem ikke at fjerne forskellene mellem de rettigheder, der gives flygtninge, og de rettigheder, der gives personer med behov for subsidiær beskyttelse, da sådanne forskelle ikke længere kan betragtes som berettigede. Ændringerne vedrører varigheden af opholdstilladelser, samt adgangen til social velfærd, sundhedspleje og arbejdsmarkedet at forbedre mulighederne for en effektiv udøvelse af de rettigheder, direktivet allerede giver i dag, idet der vil blive taget større hensyn til de specifikke integrationsvanskeligheder, som personer, der nyder international beskyttelse, støder på. Som eksempel herpå kan nævnes, at sådanne personer ikke kan anmode myndighederne i deres eget land om dokumentation for akademiske og faglige kvalifikationer. Sigtet med forslaget er således at hjælpe dem til at overvinde sådanne praktiske hindringer, ved at gøre det lettere for dem at få deres kvalifikationer anerkendt og sikre dem lettere adgang til faglig uddannelse og integrationsfaciliteter. Direktivet om asylprocedurer Formålet med forslaget er bl.a.: at fastlægge én enkelt procedure; dette indebærer, at man forenkler og rationaliserer asylprocedurerne og mindsker medlemsstaternes administrative byrde at lette adgangen til undersøgelsesproceduren. Personer, som ønsker at indgive ansøgning om international beskyttelse allerede i et meget tidlig fase af deres ophold i medlemsstaterne, bør have adgang til den fornødne information og rådgivning. Grænsevagter, politi og andre myndigheder, der som de første kommer i kontakt med personer, der søger beskyttelse, bør have en klarere forståelse af, hvordan de skal behandles at sikre, at behandlingen af ansøgningerne bliver mere effektiv. En af de vigtigste foranstaltninger er indførelsen af en generel frist på seks måneder for afviklingen af procedurerne i første instans. I forslaget har man fastsat en overgangsperiode på tre år for at give medlemsstaterne tid til at tilpasse sig denne frist. Forslaget indebærer endvidere en forenkling og afklaring af diverse procedurebegreber og ‑ordninger, såsom begrebet "sikkert hjemland", asylsøgernes pligt til at samarbejde med de nationale myndigheder, og fremskyndede procedurer. Ændringerne bidrager til at sikre, at personer, som virkeligt har behov for beskyttelse, hurtigere får adgang hertil. at forbedre asylbeslutningernes kvalitet. Forslaget indebærer en forbedring af proceduregarantien, bl.a. for sårbare personer, såsom torturofre og uledsagede børn. Det er vigtigt, at personale, der kommer i kontakt med asylansøgere, har den fornødne ekspertise at sikre, at asylansøgere har adgang til retsmidler som fastsat i medlemsstaternes forpligtelser over for Fællesskabet og resten af verden. Det er klart fastsat i forslaget, at retsinstanserne skal foretage en prøvelse af afgørelser truffet i første instans for så vidt angår både de retlige og faktiske omstændigheder; forslaget fastlægger også klare regler for appellers opsættende virkning. Ændringerne sikrer overensstemmelsen med den retspraksis, der er ved at blive opbygget omkring retten til forsvar, princippet om processuel ligestilling af parterne og retten til en effektiv retsbeskyttelse. http://www.ec.europa.eu/commission_barroso/barrot/welcome/default_da.htm 1 : COM (2008) 360