IP/09/1688 Bryssel 10. marraskuuta 2009 Aluepolitiikkakomissaari Paweł Sameckin lausunto Euroopan tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksesta Olen erittäin tyytyväinen Euroopan tilintarkastustuomioistuimen tänään antamaan kertomukseen vuoden 2008 tilinpidosta, sillä siitä käy ilmi, että myönteisiä tuloksia on saavutettu ja kehitys on oikeansuuntaista. Linkki televisioituun lausuntoon (vain englanniksi) Komissio tekee lujasti töitä auttaakseen jäsenvaltioiden viranomaisia vähentämään virheiden määrää hankkeissa, joiden rahoittamiseen Euroopan unioni osallistuu. Yhteiset ponnistelut ovat tuottaneet tulosta, mutta luonnollisesti vielä enemmän voidaan tehdä, ja niin on tarkoitus tehdäkin. Lähestymistapamme on tiukka, mutta myös oikeudenmukainen ja tasapainoinen. Viime vuonna Euroopan komissio alkoi toteuttaa 37-kohtaista toimintasuunnitelmaa, jolla pyritään vähentämään virheiden määrää keskipitkällä aikavälillä. Tämä suunnitelma, jonka toteuttamista on jatkettu vuonna 2009, on kaksitahoinen: autetaan jäsenvaltioiden viranomaisia tarkistamaan tehokkaammin hankkeen menojen tukikelpoisuus ennen maksatuspyyntöjen toimittamista Euroopan komissiolle ja toteutetaan ankarampia ja nopeampia toimenpiteitä maksujen keskeyttämiseksi tai rahojen perimiseksi takaisin, jos jäsenvaltiot eivät toimi sääntöjen mukaisesti. Rakennerahastojen ja koheesiorahaston hallinnointivastuu on jaettu. Sillä varmistetaan, että jäsenvaltioiden suorittama rahoitusvalvonta on tehokasta ja että väärin perustein maksetut varat peritään takaisin. Toimintasuunnitelmassa on siis kyse EU:n veronmaksajien rahojen säästämisestä. Tänä vuonna on peritty takaisin perusteettomasti haettuja maksuja jo 629 miljoonaa euroa. Arviomme mukaan vuoden 2009 loppuun mennessä saadaan perittyä vielä puoli miljardia euroa. Lisäksi vuonna 2008 tehtiin rahoitusoikaisuja 1,5 miljardin euron edestä. Nämä takaisinperinnät, joita kutsutaan rahoitusoikaisuiksi, ovat osoitus komission päättäväisestä puuttumisesta vakaviin ongelmiin. Euroopan tilintarkastustuomioistuimen tänään antamassa kertomuksessa arvioidaan, että 11:tä prosenttia varoista, joita jäsenvaltioille on siirretty koheesiopoliittisia hankkeita varten, ei olisi pitänyt ilmoittaa eikä maksaa. Tämä virhemäärä on liian korkea. Mutta ei pidä ajatella, että 11 prosentin virhemäärä tarkoittaisi sitä, että EU:n koheesiorahaston budjetista 11 prosenttia jäisi selvittämättä tai että rahat olisivat hävinneet tietymättömiin. Aina kun maksuja on virheiden vuoksi suoritettu väärin perustein, komissio ryhtyy toimenpiteisiin periäkseen varat takaisin – se saattaa toki kestää melko kauan. Toivomme tietenkin, että virheiden määrä saadaan vähenemään mahdollisimman nopeasti. Luotan siihen, että niin tapahtuukin, kunhan käyttöön otetut toimenpiteet alkavat vaikuttaa täydellä painollaan. Virheet on kuitenkin nähtävä oikeaa taustaa vasten, ja kokonaiskuva ei saa hämärtyä. EU:n koheesiopolitiikan kautta investoiduilla varoilla pystytään vaikuttamaan ihmisten elämään myönteisesti, millä on talous- ja finanssikriisin vuoksi entistäkin suurempi merkitys. Rahat menevät sinne, missä niitä eniten tarvitaan, eli reaalitalouteen. EU:n koheesiopolitiikalla on tuettu noin 600 000 työpaikan syntymistä vuodesta 2000. Sillä kehitetään alue- ja kansantalouksia investoimalla infrastruktuurien uudistamiseen, ympäristön parantamiseen, pienyrityksiin ja ihmisten taitoihin. Vuodesta 2000 alkaen politiikanalan yhteisrahoituksella on rakennettu tai kunnostettu yli 100 000 kilometriä maantietä ja moottoritietä, rakennettu 4 000 kilometriä rautatietä ja nykyaikaistettu 130 satamaa ja yli 30 lentokenttää. Nämä investoinnit edistävät osaltaan Euroopan kilpailukykyä maailmanmarkkinoilla ja saavat aikaan kestävää kasvua pitkällä aikavälillä. Nykyiset rahoitussäännöt ovat järkeviä ja oikeasuhteisia. Niillä varmistetaan tasapainoisesti tehokkain mahdollinen valvonta ja se, että saavutetut hyödyt ovat oikeassa suhteessa käytettyihin varoihin. Jotkin havaitut ongelmat toki johtuvat siitä, että sääntöjä ei ymmärretä tai sovelleta oikein. Sen vuoksi pyrimme edelleen yksinkertaistamaan sääntöjä ja karsimaan byrokratiaa. Yksinkertaistuksilla on jo saatu vähennettyä tuensaajien hallinnollista rasitusta arviolta 20 prosenttia vuodesta 2007 alkaen. Hiljattain on esimerkiksi muutettu sääntöjä siten, että kiinteämääräisten maksujen ja kertasuoritusten käyttö sallitaan, ja lisää muutoksia on luvassa. Haluaisin myös korjata erään yleisen väärinkäsityksen: virhe ei ole sama asia kuin petos . Kun tilintarkastustuomioistuin ja komission tilintarkastajat puhuvat virheistä, he tarkoittavat, että EU-rahoituksen saamisen ehtoja ei ole noudatettu. Petos on paljon vakavampi asia kuin sääntöjen noudattamatta jättäminen; siinä on kyse tarkoituksellisesta tai rikollisesta vilpistä. Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) mukaan epäiltyjen petostapausten osuus komission suorittamista koheesiopolitiikkaan liittyvistä maksuista vuosina 2000–2008 oli alle 0,2 prosenttia. Toisin sanoen EU-budjetista koheesiopolitiikan mukaisesti maksetuista varoista 99,8 prosenttiin ei liity petosta. EU:n rahat ovat kansalaisten ra hoja, ja kaikki voivat luottaa siihen, että Euroopan komissio tekee parhaansa varmistaakseen, että joka ikinen euro käytetään tarkasti ja asianmukaisesti.