IP/09/ 1538 Brüsszel, 2009. október 16 Halászat: A 2010. évi teljes kifogható mennyiségekre vonatkozó bizottsági javaslat Az Európai Bizottság ma javaslatot terjesztett elő a teljes kifogható mennyiségnek (TAC) és a halászati erőkifejtésnek a közösségi halászhajók által főként az Atlanti-óceánban és az Északi-tengerben élő halállományok vonatkozásában alkalmazandó új szintjeiről. A javaslat a fenntartható halászat keretében kifogható halmennyiségekre vonatkozó tudományos vélemények alapján született. A Bizottság ezenkívül a munkamódszerekről is megbeszéléseket folytatott a tagállamokkal és a halászati ágazatok képviselőivel, és a tőlük kapott szakvélemények figyelembevételével több esetben is úgy döntött, hogy az elmúlt évhez képest legfeljebb 15%-os mértékű csökkentést alkalmaz. 2005 óta számos, az európai vizekben élő halállomány állapotában következett be javulás, ám e javulás üteme meglehetősen lassú volt. Míg 2005-ben a 34 vizsgált halállományból 32 esetében állapítottak meg túlhalászást, idén a túlhalászott állományok száma 30-ra csökkent a 35 felbecsült állományból (lásd az 1. ábrát ). Ezenkívül a tudósok által beszüntetendőnek ítélt halászatok száma 24-ről 17-re csökkent (lásd a 2. ábrát ). A halászhajók által bejelentett adatok nem kielégítő volta, illetve a hiányos felmérések miatt mintegy 57 halállomány állapota ismeretlen. Az európai halállományok fenntartható szintjének elérésére irányuló célkitűzés megvalósítása ugyanakkor lassan haladt előre. A halászati flották nem voltak képesek kellő gyorsasággal alkalmazkodni a tudományos véleményekben megfogalmazott követelményekhez. Ezenkívül az elmúlt években egyes esetekben a teljes kifogható mennyiségek sajnálatos módon a fenntarthatónál magasabb szinten kerültek meghatározásra. A javaslat kapcsán Joe Borg halászati biztos a következőket nyilatkozta: „Keményen dolgoztunk azért, hogy átgondolt, megvalósítható és ésszerű javaslatokkal állhassunk elő. Konzultáltunk a halászati iparágak képviselőivel, és meghallgattuk, hogy mi az, ami problémát jelent számukra. Tisztában vagyok azzal, hogy számos, a halászati ágazatokban tevékenykedő szakember érdekelt a halállományok fenntartható kiaknázásában. Ez mind a halászati ágazatnak, mind a társadalom egészének a javát szolgálja.” Az ez évi javaslat lényegesen rövidebb, mint az előző években közreadott javaslatok voltak, mivel a tilalmi időszakokkal és a hálók szembőségével kapcsolatos átmeneti technikai intézkedések, valamint a visszadobás gyakorlatának visszaszorítására irányuló intézkedések külön javaslatgyűjteményben kaptak helyet. Mostantól a halászati lehetőségekkel foglalkozó javaslatok csak a teljes kifogható mennyiségekre, a kvótákra és az erőkifejtési szintekre, valamint a kvóták és az erőkifejtések kihasználásához szorosan kötődő intézkedésekre terjednek ki. A tőkehalállomány védelme: A Bizottságot továbbra is komolyan foglalkoztatja a tőkehalállomány védelmének kérdése. Az Északi-tengerben, a La Manche csatorna keleti részében és a Skagerrakban élő tőkehalak esetében az állomány fokozottabb védelme érdekében 2002 óta tett erőfeszítések ellenére 2008-ban rosszabbodott a helyzet, ugyanis az említett évben az állomány nagyobb hányadát fogták ki, mint 1999 óta bármikor. Ráadásul nincs elég idősebb, ívó hal, így 2005 óta túl kevés fiatal hallal gyarapodott az állomány (lásd a 3. ábrát ). A valós idejű területlezárások és a tőkehalfogás elkerülésére irányuló programok nem nyújtottak elégséges védelmet az állomány számára, és csekély hatást gyakoroltak a halászati gyakorlatokra. E helyzet orvoslása érdekében tovább kell fokozni a védelemre irányuló erőfeszítéseket, és végre kell hajtani a tőkehalra vonatkozóan tavaly ősszel elfogadott tervet. Mindez a halászati erőkifejtési szintek és így a tőkehalállományra gyakorolt nyomás csökkenésével fog járni: a TAC-okat minden egyes területen a megmaradt tőkehalak számának megfelelően fogják kiigazítani. Néhány halfaj esetében nő a teljes kifogható mennyiség: Pozitívabb fejlemény, hogy egyes, hosszú távú gazdálkodási terv hatálya tartozó halállományoknál kezdenek megmutatkozni a jobb, hosszabb távú megközelítésből származó előnyök. Az északi-tengeri közönséges nyelvhal esetében a teljes kifogható mennyiség tavalyi, 7%-os növekedését követően idén is lehetőség nyílt kisebb mértékű emelésre. Egy másik, szintén hosszú távú gazdálkodási terv hatálya alá tartozó állomány – a Vizcayai-öbölben élő közönséges nyelvhal – vonatkozásában 2%-os emelésre volt mód. A Skóciától nyugatra fekvő területen élő heringet illetően pedig a terv a TAC 12%-kal történő megemelésére irányuló javaslatot tartalmaz. Számos állománynál a TAC csökkentésére van szükség a fenntarthatóság javítása érdekében: A Bizottság több esetben a kifogható mennyiség korlátozására tett javaslatot a leginkább veszélyeztetett fajok védelme és a halászat fenntartható szintjének biztosítása érdekében: A tavaly elért megállapodásnak megfelelően a tüskéscápára vonatkozó teljes kifogható mennyiség 90%-kal csökkent, és a TAC így kapott mennyisége csak járulékos fogás keretében kifogott halakat foglalhat magában. Szükségesnek bizonyult jelentős mértékben csökkenteni a Skóciától nyugatra fekvő területeken élő foltos tőkehalra, a La Manche csatorna keleti felében élő közönséges nyelvhalra, valamint az Írország partjai mentén élő norvég homárra vonatkozó teljes kifogható mennyiségeket. A Bizottság javasolta a TAC 25%-kal történő csökkentését a déli ördöghalfélék, az Ír-tengerben és a Skóciától nyugatra fekvő területeken élő vékonybajszú tőkehal, valamint az Írországtól északra és nyugatra fekvő területeken élő kék menyhal, az ír-tengeri közönséges nyelvhal és hering veszélyeztetett állománya vonatkozásában. További 50 állományt illetően 15%-os vagy ennél alacsonyabb mértékű csökkentésre irányuló javaslat született. Mindezek a csökkentések tükrözik a tudományos véleményekben foglaltakat, noha a Bizottság a halászati ágazatot sújtó nehézségek rövid távon való enyhítése érdekében mérsékelte az említett véleményekben javasolt csökkentés arányát. A halállományok eltűnése végső soron a halászat végét is jelenti. Így ezekre az intézkedésekre a végrehajtásukkal járó nehézségek és áldozatok ellenére is szükség van, ha biztosítani kívánjuk, hogy az állományok elérjék a fenntartható szintet. Az ez évi javaslat nem tartalmazza a Norvégiával, Izlanddal, Oroszországgal, a Feröer-szigetekkel vagy más harmadik országgal közösen kezelt állományokra vonatkozó számadatokat, mivel a felek még nem jutottak megállapodásra az érintett erőforrások tekintetében. A Bizottság továbbra is elkötelezett a visszadobás gyakorlatának visszaszorítása iránt, de a halászoknak is erőfeszítéseket kell tenniük azért, hogy felelősségteljesen végezzék halászati tevékenységüket. Ez többek között azt jelenti, hogy kvótáik kimerítése után visszatérnek a kikötőbe, szelektív halászeszközöket használnak, és igyekeznek elkerülni a fiatal halak koncentrációinak kifogását. A Bizottság már dolgozik az e célok elérésére irányuló javaslatokon. A tagállamok halászati miniszterei a fent ismertetett javaslat alapján, december 14–15-i ülésükön döntenek a teljes kifogható mennyiségek 2010. évi szintjeiről. További információk az alábbi internetcímen találhatók: http://ec.europa.eu/fisheries/press_corner/press_releases/2009/com09_54_en.htm az ICES halászati területek térképe a jelenleg érvényben lévő TAC-ok és a 2010. évre szóló bizottsági javaslatok grafikonok 1. ábra: Túlhalászási trendek az állományok száma szerint 2. ábra: Azon állományok száma, amelyek vonatkozásában a tudósok a halászat beszüntetését javasolják 3. ábra: Tőkehalállomány az Északi-tengerben, a La Manche csatorna keleti részében és a Skagerrakban Lásd még: MEMO/09/458