IP/09/1118 Brüsszel, 2009. július 13. Környezetvédelem: Veszélyben Európa legsebezhetőbb fajai és élőhelyei A mai napon a Bizottság jelentést tett közzé az EU jogszabályai által védett több mint 1150 faj és 200 élőhelytípus védettségi helyzetéről. A megfelelő védettségi állapot elérése mindeddig e sebezhető élőhelyeknek és fajoknak csupán egy kis hányada esetében sikerült, a tagállamoknak tehát nagyobb erőfeszítéseket kell tenniük, ha ezen a helyzeten javítanni kívánnak. A 2001–2006 közötti időszakot vizsgáló jelentés, mely az EU biodiverzitásának eddigi legátfogóbb felmérése, felbecsülhetetlen értékű összehasonlítási pontként szolgál a jövőbeli tendenciák méréséhez. Legnagyobb kihívás előtt a gyepes, vizes és partmenti élőhelyek állnak, mindenekelőtt a hagyományos mezőgazdasági művelési formák visszaszorulása, az idegenforgalom fejlődése és az éghajlatváltozás következtében. Ugyanakkor vannak bíztató jelek is, hiszen néhány jelentősebb, emblematikus faj – például a farkas, az eurázsiai hiúz, a hód és a vidra – kezdi visszahódítani egykori életterének egy részét. Számos tagállam komoly összegeket fordított az alapos nyomonkövetésre, így beszámolóik összesítése – a sok hiányzó részlet ellenére is – nagy sikerként könyvelhető el. Stavros Dimas, az EU környezetvédelmi biztosa a következőket nyilatkozta: „Elkötelezettek vagyunk az európai biodiverzitás csökkenésének feltartóztatásában, és a mai jelentés közzétételével korántsem nyugodhatunk meg. A sebezhető élőhelyek és fajok jó védettségi helyzetének visszaállítása még sok időt és komoly erőfeszítést igényel. Az EU biológiai sokféleségének védelmével kapcsolatos céljaink megvalósításának legfontosabb eszköze az uniós környezetvédelmi szabályozás és a Natura 2000 hálózat. A hálózat szárazföldi része mára csaknem teljesen kiépült, tehát az elkövetkezendő tíz-húsz évben jelentős javulásra számíthatunk.” „A biodiverzitást Európában súlyos megpróbáltatás éri és komoly veszélynek van kitéve. Noha célkitűzésünket, hogy a biodiverzitás csökkenését 2010-ig feltartóztassuk, már nem fogjuk tudni megvalósítani, némi haladást azért elkönyvelhetünk. Amint azt a Bizottság tagja Athénban kifejtette, a 2010 utáni céloknak nagyratörőknek, mérhetőknek és egyértelműeknek kell lenniük. Továbbra is hangsúlyozni kell a biológiai sokféleség belső értékét, ahogyan az egészséges és alkalmazkodó ökológiai rendszerek és az általuk kínált szolgáltatások értékét is” – fejtette ki véleményét Jacqueline McGlade professzorasszony, az Európai Környezetvédelmi Ügynökség vezetője. Fontos, noha csak ré szleges sikerek A jelentés 216 élőhelyre terjed ki, és mintegy 1182 fajról tartalmaz adatokat. Noha általános üzenete szerint sok faj és élőhelytípus esetében nem sikerült kedvező védettségi helyzetet biztosítani, jól látszik, hogy a védelmi intézkedések hatékonyak, és megkezdődött egyes élőhelytípusok és fajok helyreállása. Olyan fajok állományai, mint a barnamedve, a farkas és a hód sokhelyütt regenerálódnak és újra megjelennek. Ez azt jelenti, hogy nemcsak képesek megfelelő élőhelyet találni maguknak, de csökken az állományokat sújtó olyan kedvezőtlen hatások mértéke is, mint a vadászaté vagy a környezetszennyezésé. Gyepek, vizes élőhelyek és partvidékek különös veszélyben A gyepes, vizes és partvidéki élőhelyek általános állapota különösen aggasztó. A gyepek főként a hagyományos mezőgazdasági művelési formákhoz kötődnek, amelyek EU-szerte eltűnőben vannak. A mezőgazdasági élőhelyek védettségi helyzete lényegesen rosszabb, mint más élőhelyeké: az ilyen élőhelyeknek csupán 7%-a kapott kedvező besorolást, míg a nem mezőgazdasági élőhelyeknél ez az arány 21%. Az okok az intenzívebb mezőgazdasági művelésre, a földterület termelésből való kivonására és a nem megfelelő földgazdálkodásra vezethetők vissza. A vizes területeket másféle hasznosítás alá vonják, de szenvednek az éghajlatváltozás hatásaitól is, csakúgy, mint a hegyvidéki gleccserekhez köthető élőhelyek. A tengerparti élőhelyeket érő fokozódó terhelés hátterében az idegenforgalom áll. Hiányzó információk A régióalapú élőhelyértékelések mintegy 13%-ánál és a fajértékelések mintegy 27%-ánál a jelentések a védettségi helyzetet „ismeretlennek” adták meg. Az „ismeretlen” minősítés különösen a Dél-Európára vonatkozó jelentésekben volt gyakori: Ciprus, Görögország, Portugália és Spanyolország a területén előforduló fajok több mint 50%-ára vonatkozóan jelentette, hogy a védettségi állapot „ismeretlen”. A tengeri környezet kiemelkedő problémát jelent, ugyanis a tengeri fajokra vonatkozó értékelések 57%-ában és a tengeri élőhelyekre vonatkozó értékelések mintegy 40%-ában minősítették „ismeretlennek” a védettségi helyzetet. Háttér: A 17. cikk szerinti jelentéstétel Az élőhelyvédelmi irányelv 17. cikkének értelmében a tagállamok hatévenként kötelesek jelentést készíteni az intézkedések végrehajtásáról. Ami a 2001–2006-os jelentéstételi időszakot illeti, a tagállamok első ízben nyújtottak be értékelést a területükön található és az irányelvben felsorolt élőhelytípusok és fajok védettségi helyzetével kapcsolatban. Az Európai Környezetvédelmi Ügynökség a jelentések alapján elvégezte az egyes bioföldrajzi régiók, élőhelytípusok és fajok összevont értékelését. Ezután a Bizottság az irányelv előírásainak megfelelően az értékelés figyelembevételével összefoglaló jelentést készített. Az élőhelyvédelmi irányelv A természet védelmét Európában két kulcsfontosságú jogszabály biztosítja: a madárvédelmi irányelv és az élőhelyvédelmi irányelv. Utóbbi előírja a tagállamok számára, hogy a Bizottság jóváhagyásával kijelölt területeken fenn kell tartaniuk meghatározott élőhelytípusok és fajok kedvező védettségi helyzetét. A madárvédelmi irányelv keretében kijelölt területekkel együtt ezek a területek a világ legnagyobb ökológiai hálózata, a Natura 2000 részeit képezik. Az élőhelyvédelmi irányelv keretein belül közel 22 000 természeti területet jelöltek ki, ami az EU területének 13,3%-át fedi le. A Natura 2000 hálózathoz összesen 25 000 természeti terület tartozik (az élőhelyvédelmi és a madárvédelmi irányelv alapján együttesen kijelölve), amelyek az EU területének 17%-át teszik ki. További részletekért lásd: http://ec.europa.eu/environment/nature/knowledge/rep_habitats/index_en.htm http://biodiversity.eionet.europa.eu/article17